Indeholder redigerede dokumentarfilm og overvågningsfilm fra gerningssteder.
Medicinstuderende Mia Hu og et filmteam-
- tog ud for at møde den Alzheimerramte Deborah Logan og hendes datter Sarah.
Du vil kunne lide dem. Sikke et fint hus.
- Er det datteren? - Hvor skal vi parkere?
Her. Jeg ved det ikke.
- Hej. - Sarah.
Jeg hedder Mia. Vi talte sammen i telefonen.
Jeg er glad for, at I er kommet.
- Gavin og Luis. - Ser jeg godt nok ud?
- Jeg må se anstændig ud. - Du ser godt ud.
Skal jeg gøre noget særligt?
- Nej, bare vær dig selv. Ignorér dem. - Virkelig?
- Ja, de er usynlige. - Ja, bare ignorér os.
Mor kan virke lidt reserveret, men det er rent skuespil.
Hun er glad for, I er her. Hun har gjort rent, som om præsidenten kom.
Mor? Hun var her lige før.
I har pengene med, ikke? Vi regner med dem.
Jo da. Roanoke betaler også nogle af hospitalsomkostningerne.
- Jeg elsker Roanoke. - Inden for rimelighedens grænser.
Naturligvis. Jeg vil fedte for jer og smile.
- Det er opfattet. - Undskyld. Men I er vel vant til det.
Mor!
- Hej. - Harris er sammen med hende.
- De der mennesker er kommet. - De er her på grund af interviewet.
De vil optage en film om mig. Hvad siger du så, Harris?
- God idé. - Det vil vise sig.
Undskyld, jeg er sådan en dårlig værtinde. Den tager du.
Jeg skal bare lægge det her væk, så det kommer på rette plads.
Til næste gang.
Det interessante for mig er, at det filmes af undervisningshensyn.
Jeg er ikke interesseret i at blive udnyttet.
Jeg vil ikke være til grin.
- Nej, mor. - Det er ikke derfor, at vi er her.
Min farfar havde også sygdommen. Så jeg er ikke kun ude efter en god karakter.
Undskyld.
Som menneske er jeg ret reserveret.
Og jeg... Jeg begynder næsten at fortryde det.
Måske skulle I finde en anden. Jeg er ked af det.
Jeg ved godt, I har kørt langt, men jeg er nok ikke den rigtige kandidat.
Mor...
- Din farfar var da ikke syg. - Hun skal bare presses lidt.
- Du vil jo beholde huset. Ofre dig. - Tal ikke til mig om at ofre sig.
- Jo, jeg vil. - Jeg ombestemte mig. Undskyld.
Læg bare sag an. Jeg stiller ikke op.
Sagde du ikke, at de ingen penge havde?
Hun er bagud med terminerne, men vil ikke sælge. Sarah er i klemme.
Forstår du ikke, hvordan jeg kæmper?
Du må ikke græde. Det hele skal nok gå.
Vi har brug for pengene, mor. Vi har brug for hjælp. Du har brug for hjælp.
Opfør jer ordentligt. Hun er en fin dame.
Hej!
- Hej, Sarah. - Godt, I kom.
- Hej. Velkommen. - I kom vadende lige ind.
- Ja... - Vi vil filme det hele.
Jeg maler her. Vi har jo aldrig gæster.
- Hun er en sand kunstner. - Nej, det er en hobby.
- Du virker produktiv. - Jeg plejede at kunne fuglens navn.
- Det ligner en blåhalet finke. - Ved du noget om fugle?
- Nej, rør den ikke. - Du har måske ret.
- Er det bayersk krystal? - Det er nok bedst, hvis...
- Nej, vi rører ikke ved noget. - Du er nysgerrig og vil røre det hele.
- Er der en Starbucks i byen? - Nej.
Det her var Sarahs værelse, da hun var lille.
Hun var vild med biler. Vi har ikke lavet noget om.
Jeg kan godt lide at bevare det. Jeg måtte aldrig komme herind.
Du fandt dit værelse. Der er en oppustelig madras der.
Jeg beklager, at det er lidt bart.
Husk at takke hende.
- Tak. - Du skal sove et andet sted.
- Drengene bliver der. - Deborah...
- Ja? - Tak for din gæstfrihed.
- Vi skal nok få det sjovt, ikke? - Jo.
Det her er faster Ednas... Hvad hedder det? Sengesæt.
Pas på med den. Den skal stå der.
- Har du været i Tyskland? - Nej, desværre.
Du har da været i Tyskland. Kan du ikke huske det?
- Det må have... - Kan du ikke huske det?
- Det må have været længe siden. - Men du elskede det.
Alzheimers handler aldrig kun om ét menneske.
Min afhandling viser, at denne lumske sygdom ikke alene nedbryder patienten-
- men at den også påvirker den primære pårørende eller plejer.
Alzheimers opstår, når protein samles i hippocampus og dræber neuroner.
Sygdommen spredes derefter til pandelappen-
- og dræber de neuroner, som styrer logik og problemløsning.
Derefter angribes de sensoriske nerver. Det medfører hallucinationer.
Efterhånden bliver personens ældste og mest dyrebare minder slettet.
Til sidst dør de områder, der regulerer hjertet og åndedrætsfunktionen.
Når man ikke kan synke længere, så dør man inden længe.
Tag den af. Den er så militæragtig.
- Hvad synes I? - I giver mig da ret, ikke?
- Du er altid så pænt klædt. - Ja, ja. Så er den væk.
- Er du glad? - Jeg er glad.
Er det din fars skjorte? Jeg er lidt glemsom ind imellem.
Når jeg rister brød, trykker jeg det af og til ned igen, selvom det er ristet.
- Det er da lige meget. - Hun glemmer også at slukke komfuret.
- Krydderihylden og væggen røg. - Din mormor var frygtelig.
Hun lod en gryde stå på pladen, til den smeltede.
Mia spurgte mig, om jeg så nogle tegn, og det var et af dem.
Okay... det var et tegn.
Deborah viste tegn på MCI, mild cognitive impairment.
Vi kunne med 95% sikkerhed stille diagnosen Alzheimers.
- Hvordan modtog hun nyheden? - Det er jo overvældende for enhver.
Men Deborah er ikke typen, der bare giver op.
Efter at Deborahs mand døde af lungemboli-
- var hun nødt til at forsørge den toårige Sarah alene.
Hun belånte huset og startede en telefonomstilling for byen Exuma.
Sådan kommunikerede de professionelle. Jeg formidlede deres informationer.
- Det foregik gennem en omstilling. - De syntes, at hun var skør.
Ja. Men jeg var alene med et lille barn.
Hvis man siger, at hun skal lade være, så gør hun det.
Jeg var byens forbindelsesled. Læger, advokater... alle sammen.
Lange forretningsfrokoster, affærer, alkoholikere...
- Jeg måtte skjule det for dem. - Det havde du ikke behøvet.
Jo, jeg havde. Ellers havde jeg ikke haft en forretning.
Jeg indser, at der ikke er nogle lette opgaver for en Alzheimerramt.
- 27 dollars og 96 cent. - 27? Lad mig se...
Det var mønterne. Så skal jeg have nogle sedler...
Hverdagen er krævende, når den organisatoriske tankegang påvirkes.
Den er ikke gennembagt. Jeg sætter den tilbage.
- Tak. - Er det godt? Er den sød nok?
- Ja. - Vaniljen er min hemmelighed.
Hun er en fighter. Hun er modig. Hun er generøs og venlig.
Men hvordan kæmper man mod noget, man ikke kan se?
Jeg lægger puslespil, løser krydsogtværs, jeg løfter jern...
Jeg gør alt det, som jeg har læst, kan bremse sygdommens fremgang.
Bremse den. Der findes ingen helbredelse.
Når jeg er midt i noget, og tankerne pludselig stikker af...
Jeg kan ikke forklare, hvor pinefuldt det er.
Debbie i haven. Zoom ind. Langsomt...
Hvad laver hun?
- Luis! Du skulle jo redigere. - Jeg ville bare...
Jeg er sulten. Er du sulten? Lad os lave noget frokost.
Mia... Frokost?
Må jeg ikke snakke? Skal jeg holde vejret?
Det gør hverken fra eller til. Dit blodtryk...
- Hvad? - Du ved vel, at man kan dø af stress?
Bare rolig. Jeg dør af skrumpelever alligevel.
Som du vil...
Slip kniven! Jeg har ikke stjålet noget.
Jeg skal nok hjælpe dig med at lede. Slip kniven!
Tag det nu roligt.
- Hvor er min skovl? - Jeg har ikke taget den.
- Hvor er den? - Jeg har ikke taget din skide skovl!
Hvor er skovlen? Jeg skal bruge den.
- Hop ned derfra. - Hvor er min skovl?
Hvor er den? For helvede!
Min skovl!
Jeg tjekker heroppe.
- Er du okay? - Nej, gu er jeg ej!
Her, tag nøglerne.
Luis, lad være med at følge efter mig. Du kan sgu også lede.
Jeg ser lige til hende.
Selvfølgelig ikke.
- Gammeldags... - Luis!
- Er det den? - Den lå i fryseren.
Mor... Mor, vi fandt din skovl. Vil du ikke sætte dig ned lidt?
Mor, tal til mig. Sig noget, så er du sød.
Mor, du skræmmer mig.
Sarah...
- Tilkald hjælp. - Åh nej...
Vi tog nogle nye MR-billeder og granskede dem.
Det virker, som om sygdommen har spredt sig uden for hippocampus.
Forekomsten af amyloid var høj.
- Jeg ved ikke, hvad det betyder. - Vi afventer en 2. udtalelse.
Din mor kan allerede være nået til sygdommens middelsvære fase.
Du sagde to-fire år. Jeg forstår det ikke...
- Den er aggressiv. - Ja...
Jeg bliver også mere aggressiv. Jeg forhøjer hendes dosis af Donepezil.
Og så giver vi hende lykkepiller.
DAG 15
Tag lige den.
- Foran eller bagved? - Foran.
Jeg skammer mig.
Jeg ville ellers aldrig tale til nogen, som jeg åbenbart talte til dig.
- Jeg er rigtig ked af det. - Det er okay.
Se de smukke løv. Det er sådan en smuk årstid.
Hvad mener du? Hun har et hjem.
Sådan et sted, hvor hun bare skal ligge i en seng?
Under et lysstofrør hele dagen og lugte af urin?
Der tager man hen for at dø. Der lever man ikke. Her kan man leve.
Jeg hader den T-shirt. Kan du ikke tage en pæn bluse på?
- Jeg har ikke nogen. Godt at se dig. - Ja, i lige måde.
- Hvordan går det? - Tak for hjælpen.
Det går godt.
Jeg bad dig om at blive væk.
Jeg vidste det ikke. Jeg vidste det ikke.
Jeg beder dig...
Stop... Stop. Stop!
Nej, nej...
Deborahs hjerne kan sammenlignes med den omstilling, hun betjente.
Hendes synapser er som de kabler, der blev trukket ud af omstillingsbordet.
Når minderne forsvinder, forstår man, at man ikke kan undslippe Alzheimers.
Man må se sygdommen i øjnene. Forhåbentlig med værdighed.
Sarah havde fundet sin egen måde at tackle det på.
Hun vil ikke have min hjælp. Jeg har ikke noget valg.
Jeg får en lejebil på mandag.
Jeg skjuler sandheden for min partner. Jeg sagde, at jeg flytter hjem en tid.
Jeg turde ikke sige det. Kom og få noget at drikke.
Det er længe siden, jeg bare hang ud... Det er dejligt.
- Virkelig? - Ja, det er dejligt.
- Hvor komisk. - Hvorfor det?
Det er underligt. Men sødt.
Mor...
Hun sendte mig på Richmond i 1976. En kostskole.
Jeg var 10 år.
Hun fangede mig i garagen. Vi havde en lille båd der om vinteren.
Jeg gemte mig der sammen med Annie Phelps. Vi kyssede hinanden.
Vi anede ikke, hvad vi gjorde.
Og mor blev så rasende. Hun var ildrød i hovedet.
Jeg skammede mig.
Tja...
- Skål for en forfærdelig barndom. - Ja...
Det er fra St. Bernadine's. Jeg hadede de uniformer.
Jeg har jo aldrig brudt mig om kjoler.
- Den rene undfangelse. - Ja... er man en god katolik?
Deb vil elske dig.
- Hvad var det? - Jeg ser lige til mor.
Okay...
Deb? Deb?
Sarah?
Hvordan går det?
Det er godt at stå der i mørket... Deborah?
Har du gang i noget håndværk midt om natten, mor?
Hun er sikker på, at vi har ubudne gæster.
Der er ingen derude, mor. Det er bare en hjort.
Hun har bevægelsessensorer rundt om huset.
Ja. Så sømmer vi vinduerne til igen. Det nytter ikke at tale med hende.
Jeg har kigget på badeværelset ovenpå.
Jeg har kigget alle vegne. Hun lå i sin seng. Jeg skulle tisse.
- Jeg kigger der. - Tak for hjælpen.
- Deb? - Mor? Mor?
Mor, jeg mener det alvorligt!
Åh nej, stivkrampe... Sarah!
Fuck...
Pis... Deb, hvad laver du?
Hør på mig, mor!
Du skal ikke røre hende.
- Hvad laver du, mor? - Væk!
- Slap af. - Gå lidt væk.
Så, så, mor...
Sådan, Deb... Sig til, hvis vandet er for varmt.
Hvordan føles det?
Er det okay?
Du skræmte os med dit natlige havearbejde.
Kan du huske det?
Du kan ikke huske det, vel? Det gør ikke noget.
- Min datter kan ikke lide manicure. - Sarah?
Hun renser aldrig sine negle.
Vi skal nok rense dine negle. De bliver snart fine igen.
Jeg kiggede på vores film, inden Deborah gik ud i haven.
Det var omkring kl. 2.58. Du må lige se det er.
Hvad laver hun? Sover hun?
Hun sover. Vi har set hende gå i søvne.
Og...
- Hvilken tidskode? - Der er intet spring i tidskoden.
Hun må være kravlet op på en stol.
- En stol? - Der er da ingen stol der.
Kan du se en stol?
Det underlige er, at tidskoden løber fortløbende.
- Den løber bare. - Ja, der er ikke noget spring.
Det er helt umuligt.
Det er ikke normalt. Det er ikke normal... hvad det nu hedder.
Søvngængeri. Hun er gået i søvne før. Det var ikke sådan her.
Nazir siger, at hun skal forhøje dosis. Måske hjælper det.
- Det håber jeg virkelig. - Nu kommer Harris.
Giv hende lidt luft og lad være med at filme for en tid.
- Vi har brug for pengene. - Det udmatter hende.
Du skal ikke bekymre dig, skat. Jeg tager mig af det. Gå ind til hende.
Tak for hjælpen.
Du kravlede op på komfuret. Du kunne have sat ild til huset.
Klatrede op på komfuret? Hvad er problemet?
Se på dine hænder og din hals. Du er farlig for dig selv.
Tag tilbage til Richmond. Jeg ved, at du savner din veninde.
Tag bare af sted. Jeg klarer mig.
- Hvordan er lyden, Luis? - Fin.
Sådan. Jeg skal sætte en mikrofon på dig.
Jeg skal bare sætte mikrofonen ned...
Sådan. Det er en rigtig fin bluse.
- Kan man se ledningen? - Jeg tager den væk.
- Hvordan har du det? - Jeg havde det underligt før.
Men ikke nu. Jeg føler mig frisk og veludhvilet.
Deb, vi har nogle klip, vi gerne vil vise dig.
Hvem er det?
Er det mig? Hvad laver jeg? Hvorfor standsede I mig ikke?
Vi prøvede, men du befandt dig i fuguetilstand og hallucinerede.
Mor, det var så uhyggeligt. Du huggede i jorden med din skovl.
Du gravede hul efter hul.
Og så græd du, da vi kom ind.
- Åh... - Fortsæt.
- Mor... - Undskyld mig.
Du sagde, jeg ikke skulle tage telefonen. Hvis han ringede...
- Sig noget. - Sarah, vi skal måske afbryde det her.
- Hold op, mor! - Sarah!
- Er det okay, Gavin? - Ja. Hvordan med hende?
- Sarah? - Jeg er her, mor.
Først kniber det og så svider det lidt. Prøv at ligge stille.
Okay? Nu.
Nu... Det er næsten overstået. Flot...
Lig stille. Det går rigtig fint.
Lig stille.
I ugerne efter tog lægerne mange prøver-
- for at kunne analysere Deborahs afvigende symptomer.
Trods alle undersøgelserne resulterede prøverne i flere spørgsmål end svar.
Deborah har fået en infektion, som gør hendes hud helt skællet.
- Tungmetaller? - Hun arbejder meget i haven.
Bruger I ukrudtsmidler?
Læg den vertikale linje af T'et med de hvide klodser. Tag dig god tid.
- Jeg kan ikke. - Jeg vil bare se det. Prøv nu.
- Jeg har prøvet. - Deb...
Kan du vise mig? Nej, lad være, Deb.
Hold op!
Hold op, Deborah.
Først troede vi, at det kunne være en allergisk reaktion på medicinen.
For det her er ikke typisk Alzheimers.
Men når immunsystemet er under pres, kan der opstå andre infektioner.
Så vi skal have tilkaldt eksperter fra Richmond.
Her er allerede nogen. Men havariblink?
DAG 41
- Sarah? - Hallo?
- Hørte I det? - Hvad var det?
Det er Deborah.
- Hallo? - Gå bare ind.
Hold hendes ben!
Forsigtig. Nænsomt.
Kom, Luis.
Hun slugte det her.
Har du en saks?
Hvorfor skal jeg gøre det her?
- Fordi du spiser dem. - Sikke noget vrøvl.
Sådan.
Ups...
Luis, jeg må jo ikke røre din udrustning.
Hvor er du? Holder du hugorme, krybdyr eller hvad de nu hedder?
Jeg tager min tante Bonnies kors og hænger det op i vinduet. Nemlig.
Hun har virkelig problemer.
- Hej. - Du slipper al varmen ud.
Det der er et lukket vindue. Men det der er åbent. Mia!
Okay, det er åbent?
Det kan være hvad som helst. Træk eller noget.
Er I bange for en gammel, dement kvinde?
Jeg vil have fordoblet min løn, ellers kører jeg med det samme.
- Godt så... - Okay!
Hvis han får det, skal jeg også have det.
Sådan. Sov godt.
Godt...
Hvad fanden sker der nu? Det er meget højt!
- Jeg sov lige så godt. - Hvad er det for en larm?
Åh nej, der er ingen lys.
Det er ikke telefonen. Hvad er det, der larmer?
Det er mors gamle omstilling. Den har ikke virket i flere år.
- Jeg ser lige til mor. - Hvor skal du hen, Gavin?
Jeg vil smøre mig en mad.
Hvad fanden?
- Mor er ikke på sit værelse. - Deb?
- Kan hun have startet omstillingen? - Hvem ved?
Mor. Fandens også.
Hvad helvede?
Fandens også.
Hørte I den skrabende lyd? Hvad kan det være?
Det lyder som... Hvad kan det være?
Tror I, hun er derinde?
Nej.
- Hvad er det? - Bare...
Forsigtigt, forsigtigt...
Hvad kan du se?
- Ikke noget? - Nej.
- Sarah! - Mor?
Fandens. Den dør er aldrig åben. Du går ind først.
Skal jeg gå først? Fandens...
Okay, okay...
Stanken... Hvad fanden?
Der er noget helt galt.
- Tjek det lige... - Herregud.
Herregud...
Sarah?
- Sarah? - Hjælp mig.
Søde mor... Mor. Åh gud...
Jøsses.
Ring efter dr. Nazir!
Så, så, mor.
Slap af.
Alt er godt nu, mor.
- Okay. - Træk vejret.
- Pupillerne udvides. Det er godt. - Hun skal have noget vand.
Vi skal have vejrtrækningen under kontrol.
Jeg ved det godt, mor...
Træk vejret i takt med mig.
Hendes værdier er i orden.
Hjernen reagerer. Hendes motoriske funktioner er fine.
- Hun har brug for at hvile sig. - Okay.
Det er et beroligende middel, der kun virker i kort tid.
Det er helt ufarligt. Hvis hun skal fikseres.
- Det var 337. Igen og igen. - Spørg hende om nummeret.
Hun prøvede at huske noget bestemt.
Hvis man er så stædig som hende, så lader hun sig ikke standse.
Hvis jeg opmuntrer hende til at huske-
- ville det så give hende fred?
Du bad mig om at finde lyden, fra da hun sad ved omstillingen.
Det er fra bilkameraet, så det er utydeligt.
Der var en del støj. Jeg har ændret tonefaldet.
Akustikken var helt ny for mig, så jeg har sat hastigheden op.
Og så oversatte jeg det på nettet.
Den evige slange vil befri dig, barn.
- Bliv mit femte. - Hvem er det?
Det er din mor. På fransk.
Hun taler om slanger og "den femte".
- Mor kan ikke fransk. - Men det er fransk.
Jeg har jo udskrifterne.
Fransk eller ej, jeg har aldrig hørt noget lignende.
- Er det den rigtige fil fra kameraet? - Ja. Mia!
Sluk det der!
Hun talte fransk, Harris. Hun sad ved omstillingen og talte om stampemøller.
Stop det. De udnytter hende for egen vinding.
- Sådan er de bare. - Hvad er der med dig?
Hvis det er penge, kan jeg sælge min traktor eller jeep. Send dem hjem.
Få dem væk. Hvis du ikke gør det, så gør jeg.
De prøver bare at hjælpe. De bliver her.
- Forsigtigt. - Sådan.
- Hvor mange loftsrum kan man have? - Omstillingsprotokollen må være her.
Vent lidt... Bingo. Her er den.
Der er helt sikkert noget der. Den er proppet.
Vent...
- Jeg kan mærke noget. - Vær forsigtig.
Pis også.
Registeret fra 1971 og 1972.
Men der er ingen notater. Mor var altid så nøje.
Der burde ikke være nogen huller.
Intet om 337.
- 336 og så... - 338.
- Nemlig. - Siden er blevet revet ud.
- Har Deb kul derhjemme? - Ja. I atelieret.
Mia, har du et stykke papir?
Der er en lille fordybning her.
Heroppe. Lad os se...
- Hvor smart. - Nu skal I se.
- Virker det? - Rene Scooby-Doo-metoder.
- "337." - Hvor er du klog, Luis.
- H... D. - Er det et D?
- D-J-A-R... - Desjardins.
Hvem er det?
"Børnelægen mistænkes for mord på lokale piger."
"Sporløst forsvundet i begyndelsen af 70'erne."
Jeg var ret ung. Men jeg kan huske, at jeg ikke måtte gå ud.
- Talte hun aldrig om ham? - Nej, han var ukendt.
Der er lavet en dokumentar om ham. Tænkt, at I ikke har hørt om ham før.
Der er stadig ikke anholdt nogen for mordene i Exuma de sidste to år.
Fire unge piger er blevet dræbt.
Teenagepigerne havde alle sammen slanger ridset ind i panden.
Kropsdele var blevet spist, og man fandt slangegift i deres blod.
Morderen har kopieret et monegaskisk blodritual-
- med symbolerne med slangen, der æder sig selv.
Det var ikke tilfældigt, at valget faldt på de monegaskiske grotter.
De er hellige for de indfødte og har sit udløb i River Rouge.
Piger blev ofret, når de fik deres første menstruation.
"Blødende blomster."
Deres kønsmodne blod blev ofret til dæmonerne til gengæld for evigt liv.
Da børnelægen forsvinder, bliver sagen genoptaget.
Henri Desjardins var respekteret og arbejdede tit for velgørenhed.
En måned efter hans forsvinden-
- udpeger en lokal avisdreng et hus, hvor han havde bemærket en stank.
Det var den værste stank, jeg nogensinde havde oplevet.
Så så vi slangerne alle vegne. Alle mulige. Boa, klapperslanger...
Totemmer, bøger om ritualer...
Henri Desjardins havde et motiv.
Han var døende. Han havde ALS. De ved nok, hvor tærende den sygdom er.
Det monegaskiske ritual krævede, at fem ofre opnåede evigt liv-
- og blev befriet fra kroppen.
Men man fandt kun fire ofre.
Han fuldførte ikke ritualet. Han fortrød måske. Jeg ved det ikke.
På trods af en intens eftersøgning fandt man aldrig Henri Desjardins.
Der er mange teorier om, hvor han forsvandt hen.
Nogle tror, at han flygtede til Québec, andre at han begik selvmord.
Da jeg skulle hente kaffe i morges, stod hun ved komfuret.
Jeg spørger hende nu.
Kan du huske en mand, der hedder Henri Desjardins?
Han var børnelæge her på egnen for mange år siden.
Det navn...
Ja, navnet lyder bekendt.
Var han kunde hos dig?
Det ved jeg ikke.
Jeg tror det.
Han forsvandt sporløst for 30 år siden.
Han er ikke forsvundet. Han er død.
Hvordan ved du det?
Myrdet.
Myrdet?
Mor? Mor?
Sarah? Skal du have hjælp?
Bliv hos hende. Jeg tilkalder en ambulance.
Hvad er det?
- Deb... - Åh gud... Fandens.
Forandret stemme. Kroppen føles, som om den tilhører en anden.
Typisk for dissociativ identitetsforstyrrelse.
- Vi screener hende. Hvad med huden? - Det var ikke iktyosis.
- Vi leder videre. - Hun kastede regnorme op.
Hun arbejder i haven. Og du siger, at hun har prøvet at sluge ting før.
- Det kan du ikke mene. - Hun graver jo i jorden.
Det er hendes nabo. Harris.
Hun genkendte ham. Desjardins var en kunde, Harris.
Lad nu være.
Nazir bad os gøre det. Hun talte fransk og var besat af ham.
Han var sgu hendes kunde! Ja, bare smid røret på.
Vi tror, at Harris opfører sig sådan for at beskytte Deb.
Men sæt, Harris prøver at beskytte sig selv?
- Han blev afhørt. - Jeg fandt en avisartikel.
"Øjenvidne så Sredl snige rundt om Desjardins hus og på gerningssteder."
- Jeg forstår det ikke. - Det var efter Desjardins forsvinden.
- Mia, hold op. - Tænk hvis...
Sredl vil måske redde pigerne og slår Desjardins ihjel.
Og så må hans bedste ven Deborah skjule, hvad hun ved.
Hun begraver hemmeligheden så dybt, hun kan.
- Sygdommen har gravet den op igen. - Der står, at han er forsvundet.
Der står ikke, at han er død.
- Kan vi ikke bestille noget mad? - Jo, ring efter noget.
- Nogen, der laver salater. - Salat i den her metropol?
Jeg har fundet et salat-imperium.
- Hvad var det? - Hvad var det?
- Kom det udefra? - Ja. Hvad fanden var det?
Pis.
Hold kæft!
Jeg henter lommelygterne. Duk dig.
- Luis, væk fra vinduet. - Det er Harris.
- Gavin, jeg har ikke min telefon. - Han skyder på...
- Luk vinduet. - Hvad fanden laver du?
- Ring til politiet. - Hvad er adressen? Vi bliver beskudt!
- Slap af! - Hvad er adressen?
Pine Hollow 51!
- Hvordan går det, Harris? - Godaften.
Jeg hørte, at du havde skudt til måls.
Jeg prøvede, men der stod en varevogn i vejen.
- Hvor meget har du drukket, Harris? - Bare et par øl.
Skal vi ikke lade geværet ligge og gå derhen?
Han skal sove rusen af sig. I må anmelde ham.
- Ja, vi vil gerne anmelde ham. - Jeg skal nok betale vinduesruderne.
Giv besked, når I er blevet enige.
Jeg hørte, at din mor har prøvet at skade sig selv.
- Ja, men... - Kan jeg hjælpe jer?
Her sker underlige ting. Det ville hjælpe, hvis du flyttede ind.
Her er jo kun mig, så det hjælper at have filmholdet her.
Okay. Hvis du får brug for nogen at tale med...
Så er jeg her.
- Sluk kameraet! - Gider nogen tale med ham?
Der er ikke noget at tale om. Jeg skrider!
Dropper du projektet på grund af et vindue?
Det handler ikke om vinduet. Det var kun prikken over i'et!
Hvad med omstillingen? Vinduet, der åbnede og lukkede? Damen, der svævede?
- Det er sidste udkald, makker. - Du har også brug for pengene.
- Luis er en holdspiller. - Rend mig, begge to.
Gavin!
- Vi ses. - Herregud...
DAG 47
Sarah, skal vi finde noget at spise?
Pis. Mia?
Jeg henter Nazir.
- Jeg ved, at det er svært. - Vi gik bare ned i cafeteriet.
Da vi kom tilbage, var kvinden...
Jeg forstår ikke, hvorfor hun...
Hospitalet er blevet låst af. Vi tror, at hun er her endnu.
- Hun er syg. - Vi finder hende.
- Slap af. - Hvordan får vi vores datter tilbage?
Patienten er blevet set føre pigen til en anden afdeling, måske køkkenet.
- Deborah? - Her er ingen strøm. Pas på.
Deborah?
Hvorfor skulle hun føre nogen herind?
Hun så pigen på vej fra intensiven og hviskede noget til hende.
Her er ikke noget.
Hvad var det? Vi tjekker lige.
- Forbandede støj. - Hun er der ikke.
Og det siger I først nu?
Deb?
Deborah?
Deborah, kan du høre mig?
Hør på, hvad jeg har at sige.
Jeg ved, at hun er din ven. Du kan besøge hende, når du vil.
Hører du? Du må slippe hendes hånd.
Deborah... Du kan besøge hende når som helst.
- Fiksér hende. - Jeg prøver.
- Mor... - Hold hende.
Gør noget!
Tak, fordi du kom med ud. Jeg kan ikke tale om det derinde.
Jeg kan velsigne din mor med olier. Eksorcisme er science fiction, Sarah.
Det troede jeg også, og gør det måske endnu-
- men det kan vel ikke skade? Vi har prøvet alt. Du forstår det ikke.
- Vi gør ikke sådan noget. - Jo. Du må kende nogen, der gør.
- Hvem som helst. Du må hjælpe mig. - Du må bare acceptere det.
Der foregår noget... Der foregår noget.
- Hvad laver Harris her? - Han er på besøg.
Bare lad dem være.
Jeg har kontaktet den professor i antropologi fra dokumentaren.
Mia. Vi talte i telefonen. Tak, fordi De tager Dem tid.
- Luis er kameramand. - Sid ned.
Jeg prøvede at vaske dig i floden.
Den mest logiske forklaring er-
- at din mor er blevet så besat af den her notoriske bøhmand-
- at hun tror, at hun er Desjardins.
De må meget undskylde, men det er større end som så.
- Vi beder Dem om hjælp. - Åndelige parasitter...
De findes inden for mange kulturer og i mange slags inkarnationer.
Masaier, inuitter, aboriginer...
Man tror, en svag psyke er modtagelig over for et hævngerrigt væsen.
De unge, de meget gamle samt de svagelige er de mest sårbare.
Da jeg levede hos bantuerne, så jeg en ung mor-
- så udmattet efter at have mistet sin søn i et tyfusudbrud-
- at hun gik rundt med liget i over en måned.
Hun blev skør. Jeg prøvede at hjælpe, men hun havde mistet forstanden.
Hun overtog drengens personlighed og stemme.
Hun blev ligesom ham. Det varede to måneder, inden forhekselsen blev brudt.
Hvordan blev den brudt?
Af en medicinmand. Der kom en medicinmand-
- og brændte drengens krop. Renselse ved hjælp af ild.
DAG 60
Døren...
Vi behøver ikke gøre det. Nej, Debbie.
Slå mig ihjel.
Det her er underligt.
Luis! Vent!
Nazir siger, at der er sket noget med Harris.
Træk vejret dybt ind. Stille og roligt.
- Far! - Du må ikke være herinde.
- Vi gør klar til operation. - Bare et øjeblik?
- Gud velsigne dig. - Vagt!
- Deb... - Hvad? Skynd dig.
Hun hørte Desjardins i omstillingen. Du skulle have været det femte offer.
- Monegaskisk mølle. Grotten. - Du slog ham ihjel, ikke?
Det var din mor, Sarah. Hun slog ham i nakken med spaden.
Åh gud...
- Vi begravede ham levende. - Hvor henne, Harris?
- Svar nu! - Du må ikke være her.
- Følg med ud med det samme. - Hvor, Harris?
På grunden... statuen.
- Sarah, tag det roligt. - Han blev syg og smittede hende.
- Hvad leder du efter? - Desjardins...
Var det Harris' idé, Sarah?
- Det her er sindssygt. - Hjælp mig dog.
- Sig hvor? - Ja.
Det her er sindssygt. Vi graver huller i en skov.
- Hjælp os eller hold din mund. - Hun gik i søvne for at finde ham.
Resterne... Han besatte hende.
- Jorden... - Den er anderledes, ikke?
Den er løs. Det kan være regnen.
Tror vi virkelig, at der ligger et lig?
Slip det. Han ligger på hospitalet og siger underlige ting.
- Det tror jeg ikke på! - Vi kan lede, når det bliver lyst.
Jeg gør det selv. Han sagde, det var her. Vi burde være begyndt her.
- Det tager hele natten. - Jeg gider ikke høre det.
- Der er ikke noget. - Vent.
Hvad var det?
Nej...
- Hun kom os i forkøbet. - Hvad?
- Mor kom os i forkøbet.
Kig efter friske spor. Hvor ville man gemme det?
- Det ved jeg ikke. - Der er ikke noget her.
Gennemsøg huset. Forstår I, hvad jeg siger?
Nogle gange var det hende, nogle gange Desjardins.
Han fik hende til at beholde det. Hun gemmer alt.
Hun har et fast sted til alt. Hvis han har besat hende...
- Han tvinger hende til at grave. - Hvis det var tilfældet...
Der er gået rigtig mange år. Der burde ikke været noget tilbage.
- Jeg holder i den. - Ikke noget...
Hey...
Hvad kigger du på?
Det har ikke regnet længe, men det der ser friskt ud.
Et tredje loftsrum?
Er du okay?
- Hallo? - Luis, du går først.
Kom nu, det har vi bestemt. Du går først.
Hvide mennesker og deres kældere og loftsrum...
Her stinker.
- Kan du lyse mod? - Vent lidt.
Hvad er det for noget? Se lige.
- Hvad er det her? - Ingen anelse. Rør det ikke.
Mia, Mia, Mia!
Hvad er det?
Forsigtigt. Sidder den fast?
- Jøsses. - Fy for den, hvor det lugter.
Sikke en stank.
Åh gud...
- Hvad? - Hvad er det?
- Åh gud... - Et lig for helvede!
- Vi er nødt til det! - Jeg rører det ikke.
Jeg gør det.
Jeg kan ikke takke jer nok. Skynd jer ned.
Hvad gør vi nu? Hvad skal vi gøre med det?
Jeg lægger det her.
- Hvad gør vi med det? - Brænder det.
Her? Dagen bliver bedre og bedre.
Det er et dødt menneske, for fanden.
- Hørte I det? - Pis.
- Det kommer derinde fra. - Hvad laver du?
- Mia... - Vent lidt.
- Åh gud! - Vi må brænde den.
Hvad fanden? Der er en mere.
Fjern den!
Pas på dine fødder, Luis.
- Undskyld. - Du har ikke hældt nok på.
- Tryk. - Jeg trykker alt det, jeg kan.
- Antænder det? - Ja, nu.
Brænd, brænd. Lad os komme væk.
- Løb! - Vi må slukke branden!
Hvad fanden laver han i huset?
Der var en. Så I ham?
Der er nogen, der ringer.
Hallo?
Nej... Hun er stukket af fra hospitalet.
- Du kan ikke gå ind igen. - Jeg må hente ham.
- Gør noget, Luis. - Vi må have resterne med.
Hun sled sig løs og stak af.
- Fuck. - Sarah, gå ikke derind.
- Du må ikke gå ind. - Flyt jer!
Åh gud. Hvad er det?
En vagt har fået et allergisk chok og bliver behandlet for det.
- For hvad? - Slangegift.
Hun kan ikke være nået så langt.
Pis med jer! I gør ikke, hvad I kan. Alle siger, at de gør, hvad de kan.
Hvem ved noget som helst? Jeg vil vide, hvor min datter er!
Der er lige blevet stjålet en Corolla.
Jeg tror, at hun er på vej til møllen.
Han vil afslutte ritualet med den femte pige. Det kan kun betyde grotterne.
- Mon hun vil fuldbyrde det? - Han valgte hende.
Jeg fylder de sprøjter, Nazir gav os.
Der er bilen. Hun er på gåben.
Hop ind. Der er en brandvej, som kan tage os halvvejs.
Hold fast.
Denne vej fører os tæt på.
Forstærkning til starten af River Ridge. Vi kører mod nord.
Der er de.
- Hold afstand. - Stoler du på mig?
Jeg har et beroligende middel. Hvis I holder hende, kan jeg give hende det.
Mrs. Logan! Kan De høre mig? Vi vil Dem ikke noget ondt.
Vi er her for at hjælpe.
Deb, kan du høre mig? Det er Linda.
- Mor? - Ingen pludselige bevægelser.
- Lad barnet gå. - Vend dig langsomt om.
Cara... Er du okay? Er du kommet noget til?
Gør ham ikke noget. Han vil bare vaske mig i floden.
- Herregud. - Ingen pludselige bevægelser.
- Stille og roligt. - Han vil vaske mig i floden.
- Gør ham ikke noget. - Sådan, Deb...
- Har I set? Alt går fint. - Han er sød.
- Sådan. Rolig. - Han vil vaske mig i floden.
- Red pigen. - Jeg tager hende. Kom!
- Hjælp ham væk herfra. - Hvordan har han det?
- Tag sherif-bilen. - Luis, du gør det.
- Er du vanvittig? - Jeg kan ikke gå fra Sarah.
- Du er ikke blevet en fis klogere. - Kør forsigtigt, Luis.
- Cara! - Cara, kan du høre os?
- Cara? - Hun tager hende med hen til møllen.
- Lys her, Mia. - Jeg kommer.
Kan I høre noget?
- Jeg kan kun høre floden. - Sarah!
Mor!
Lys til højre. Hvad er det?
Er det River Rogue som i dokumentarfilmen?
- Hvad fanden var det? - Hold lygten opad.
Det er blod og fodspor. Det er din mor. Nu afslutter vi det her.
- Nej, Tweed... - Bliv her. Jeg henter hende.
Vær forsigtig.
- Er du okay? - Jeg løj om min farfar.
Jeg er ligeglad.
Søde Cara.
Hvor er du?
- Kan du se noget? - Stå stille.
Kan du se noget?
Linda! Linda?
Linda! Linda? Vi er her!
Sarah! Kan du se noget?
Linda, hvor er du? Kan du høre mig?
Nej, nej! Mor!
- Sarah, jeg kommer. - Mor!
Sarah, jeg er nødt til at følge efter!
- Jeg ved ikke, hvordan vi finder ud. - Slap af, Mia.
Du må tage det roligt, okay? Fandens!
- Hvad sker der med lommelygten? - Jeg giver dig den.
- Det skal nok gå. - Giv mig kameraet!
Kom nu. Ja, jeg har det.
Sarah? Sarah?
Jeg kommer. Hvor er du? Efterlad mig ikke her!
Herhenne!
- De er derinde. - Sarah, nej!
Hun dør. Jeg gør det alene så. Giv mig lommelygten.
Rør ikke noget, det kan kollapse.
Fuck. Derinde.
Tag lommelygten.
Fandens også!
Sarah, jeg magter det ikke. Fjern jer!
Det er okay. Hold dig tæt på mig. Vi giver hende noget beroligende.
Jeg giver hende sprøjten. Så bliver han vel svagere, ikke?
- Jo. - Og så kan vi brænde resterne.
Det gør vi. Og så tager du Cara. Tag dig sammen og sluk den der.
- Ellers kan hun se os. - Jeg skal nok klare det.
Tak, Mia.
- Slip hende. - Du store gud...
- Er du okay? - Ja.
Cara? Cara?
Cara!
Cara?
Mor?
Nej, nej...
- Det gled. - Jeg ved det ikke...
Følg med.
- Okay... - Lad være, Sarah.
Nu kommer jeg, mor.
Mor, kæmp imod!
- Sarah, Sarah! - Mor, giv ham modstand!
Kæmp imod!
- Stik hende, Sarah! - Mor!
Cara, kom her.
Mia, pas på Cara. Hold hende bagved dig.
Så mor, nu bliver vi af med den her djævel en gang for alle.
- Vi har jo prøvet før. - Men ikke her. Vel, mor?
Mor?
- Sarah? - Ja?
Ja, mor?
Hun er forbrændt.
Sådan... Mor?
Cara Minetti blev kidnappet på hospitalet.
Det førte til en uhyggelig jagt.
Kræftpatienten Cara Minetti hviler sig på hospitalet efter en grim kidnapning.
En sherif er omkommet-
- og flere politifolk og plejepersonale har fået livstruende skader.
Vi står uden for retten i Exuma.
Deborah Logan anses for at være for syg til at gennemføre en rettergang.
Logans helbred er blevet forværret efter kidnapningen.
Hun kan knap tale.
Jeg står uden for familien Minettis hus. Her bor den tiårige Cara.
Hun fejrer sin fødselsdag i dag.
Hun er i bedring efter leukæmi. Mange kalder det et mirakel.
Ja!
- Hun holder fødselsdag. Hun er glad. - Det er en ren fest.
- Er det bedre end hospitalsmad? - Jeg er træt af hospitalsmad.
Hvad glæder du dig til at lave, når du bliver ældre?
- Det ved jeg ikke. - Ved du det ikke?
- Nej. - Det er nok bedst at lægge en plan.
- Jeg har en plan. - Hvad er det?
- Det er en hemmelighed. - Jaså.
Tak, fordi vi måtte være med til din fest.
- Det var så lidt. - Det er en glad lille pige.
Det er en utrolig historie med en meget lykkelig slutning.